Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
BASERT PÅ MANGAEN AV JIRO TANIGUCHI OG BAKU YUMEMAKURA
Vandring.
Klatring.
Mer klatring.
Alltid høyere.
Og hvorfor det?
Jeg heter Fukamachi Makoto.
Jeg tar bilder for magasiner.
Det året fulgte jeg en japansk gruppe på sørvestsiden av Everest.
Dette er base camp. Hører dere meg?
Dette er Tanaka. Jeg hører deg.
En stor storm nærmer seg. Dere må snu.
Vi er nesten fremme, vi kan ikke snu nå.
Dere er sene. Stormen kommer først.
Vi tar sjansen.
For risikabelt. Dere er langt etter planen.
Hører du meg? Tanaka?
Dette er bortkastet tid.
- Hva? - De kom seg ikke over 8 000 meter.
Selv med oksygen?
De var dårlig forberedt til sørvestsiden.
- Hvor langt kom de? - Rett forbi femte leir.
De klarte seg bra, men holdt seg ikke til planen.
Forholdene var ikke bra. De måtte snu.
Har du nok til en dobbeltside?
- Det er siste gang jeg gjør dette. - Slutt å syte. Du er ute og ser verden.
Jeg kaster bort tiden. Bildene er verdiløse.
- Vi ses i redaksjonen på mandag. - Ja. Ha det.
Fukamachi, ølen din blir varm.
- Ja. - Du er en runde bak.
Ok, jeg kommer.
Hei.
Hallo.
Journalist?
Ja.
Leter du etter et scoop?
Hva med Mallorys kamera?
Se.
Mallorys kamera, sa jeg. Se.
Autentisk. Det kom der oppe fra.
Kjenner du historien?
Det er et scoop, ikke sant?
Du får en god pris.
Hva snakker du om?
Ti tusen rupier, 200 dollar. Et kupp!
Glem det!
Stakkars jævel. Du vet ikke hva du går glipp av.
- Hallo… - Dette er Nepal Airlines.
Alle våre linjer er opptatt. Ring tilbake senere.
Man finner ikke gull hver dag. Sånn er det bare.
Men jeg begynte å lure på hva jeg gjorde der.
- Jeg ville aldri gjort det. - Hva gjorde du med det?
Du trenger ikke bli sint.
Jeg skal forklare!
Slutt!
- Hei. - Gi det tilbake.
Vent.
Her.
Vent!
Habu.
Kom igjen!
MÅNEDENS GEOGRAFI
Toppen av Everest ble nådd i 1953.
Men det var ikke første forsøk.
Klokka 12.50, den 8. juni 1924
ble George Mallory og klatrepartneren sett på nordryggen, nær toppen.
De kom aldri tilbake. Ingen vet om de lyktes.
Men vi vet at de hadde et kamera for å ta bevis om de nådde toppen.
Et Vest Pocket-kamera.
Hvis noen fant kameraet og fremkalte filmen,
ville de fått svaret på spørsmålet som har blitt stilt i årevis.
Var Mallory den første som erobret Everest?
Men det var ett problem.
YU FORLAG
Jeg gjennomsøkte hele nabolaget. Ingenting. Han er et spøkelse.
- Jeg vet det var ham. - Habu Joji?
- Den ekte Habu Joji? - Er det en til?
Han er borte i årevis. Plutselig dukker han opp med Mallorys kamera?
Rett under nesa di?
Han var en god klatrer.
Han kan ha funnet liket nær toppen og tatt kameraet.
Folk har lett etter Mallory i 70 år. Vi ville visst det om han ble funnet.
- Og dette? - Mange har mistet fingre.
Det beviser ingenting om kameraet. Vest Pocket er vanlig.
Det vet du.
Nei. Hvorfor skulle Habu ha kranglet med den fyren?
Hvorfor spurte du ham ikke?
Jeg lette overalt, men du kjenner Katmandu.
I mellomtiden tar jeg denne til forsiden.
Den er ikke dårlig, men må omformuleres.
Om Mallory greide det, kan det endre historien.
Førstemann på Everest. Vi kan ikke la dette gå.
Jeg må finne Habu. Folk her kjente ham, de kan hjelpe.
Det kameraet er begravd i snøen med Mallory.
Ingen bryr seg om Habu. Glem det.
Hvis jeg får tak i kameraet, får jeg skrive saken?
Og en del av kopiavgiften.
Ok, greit.
Det ville bli vanskelig å finne Habu.
Han hadde ikke adresse, familie eller venner i Japan.
- Hallo. - Hallo?
Jeg heter Fukamachi Makoto. Jeg er journalist.
- Jeg ville snakke med deg om Habu Joji. - Hvem?
Habu Joji.
Men på 1960-tallet var han ganske kjent.
På grunn av sin fart og stil, ble han ansett som et vidunder.
Han hadde noen rekorder og vinterklatringer.
Fjellklatrekarrieren så lovende ut.
Folk sa han var en av de beste i sin generasjon.
Men en dag ble han bare borte.
Forsvant. Hva skjedde med ham?
- Ta denne bagen. - Det går bra. Jeg har den. Takk.
- Har noen bagen med karabiner? - Under setet.
Hvem rullet sammen tauet?
- Skal jeg bære bagen din? - Noe annet?
Det går bra.
Bli med meg. Det er bare en uke. Det er noen flotte ruter.
Nei, vi kom akkurat tilbake. Jeg kan ikke bare ta fri fra jobben.
Jeg snakker med sjefen din. Si at du er mer produktiv etter klatring.
- Ikke sant. - Bowling på lørdag?
- Ja. - God ide.
Jeg skal knuse deg.
Bowling på lørdag. Kommer dere?
Selvsagt. Jeg er strikekongen.
Men vi løper på lørdag. Du har ikke glemt det?
Selvsagt ikke.
Beklager, vi kan ikke lørdag. Det har vært planlagt i evigheter.
Gode nyheter.
Har Toshiro fått sparken?
- Skal vi kjøpe ny lastebil? - Vi skal til Nepal.
Jeg fant en sponsor til Annapurna-ekspedisjonen.
Men de dekker bare halvparten. Dere må betale resten selv.
- Ja. - Ok.
Jeg vet at ikke alle har råd til å dra.
Hvis vi lykkes, blir neste tur bedre finansiert.
Ikke glem å søke om visum.
Vi har mye utstyr å kjøpe. Jeg vil diskutere det.
- Toshiro, ta deg av regnskapet. - Ja, ikke noe problem.
Jeg deler ut skjemaer for klatretillatelse. Ting tar tid, så…
De er ikke gode nok til å dra.
De trener ikke nok. De fester hele tiden.
De klatrer ikke engang 50 dager i året. Vi burde dra. Vi er bedre.
Bare fordi de har råd til å betale. Synes du det er riktig?
Kast den greia!
Det er derfor du sliter med å puste i høyden.
Penger, sponsorer…
Hvis vi var berømte, hadde vi hatt sponsorer.
Vi må bli kjent. Gjøre noe ingen har gjort før.
- Er du med? - Ja. Hva tenker du på?
Demonveggen.
Om vinteren? Du er gal. Det er umulig. Ingen gjør det.
Nettopp.
Er du fortsatt her? Du er sist.
Den første vinterklatringen opp Demonveggen. Ikke dårlig.
Har du gjort fremskritt? Har du noen spor?
Jeg ringte ambassaden.
Habu kom til Nepal for åtte år siden, men visumet er utløpt.
Han gjemmer seg. Det var derfor han løp.
- Hva har det med kameraet å gjøre? - Jeg finner det.
Ok. Ha det gøy.
De andre klubbmedlemmene som dro til Annapurna feilet.
Alle kom trygt tilbake, men ingen nådde toppen.
Jeg løfter glasset for Inoue og Habu.
- Takk. Skål! - Bravo.
Habu fikk sin hevn.
Bra jobbet.
Heldigvis redder du klubbens ære. De andre bør lære av deg.
- Vi var forsiktige. - Ja, man må være profesjonell.
Men Demonveggen er utrolig, og i det været!
De hadde flaks.
Det var ikke flaks.
Vi satt oppe og ventet på det rette øyeblikket.
Du trenger en fin dag. Solen smelter snøen og rydder ruten.
Om natten fryser snøen som er igjen så den ikke faller på deg. Så går du.
Det begynte å snø på dagen. Det var tøft.
Puddersnøen var plagsom.
- Vi måtte være raske. - Vi slappet ikke av!
Det vanskeligste var isfallet og overhenget.
Det var en ordentlig barrikade!
Men jeg fant en vei gjennom.
Det var ikke lett, men vi måtte prøve. Jeg dro av en grunn.
Så hvor var du da, Inoue?
Kom igjen, skål.
Vent litt.
Inoue taklet ting veldig bra, men jeg var alltid foran…
Du klatret opp veggen alene.
Vel, nei, på en måte, ja.
Habu.
Det er sant. Jeg var foran hele veien.
- Hva tenkte du på? - Hva?
Ikke vær så streng med de andre. Hva med lagånden?
Jeg prøvde ikke å kritisere Inoue. Det er bare det…
Skjønner du at han er såret?
Jeg forklarte bare hva som skjedde.
Han ser seg rundt i panikk.
Han finner ikke nøklene.
Vi lette overalt. En time senere fant han dem i lomma.
Tror du det?
Apropos laget, så vil Buntaro klatre med deg.
Nei. Han er for ung. Han sinker meg.
Jeg kjenner noen unge klatrere som gjør det bra.
En oppsøkte meg til og med, men han var mindreårig.
Hva sa han igjen?
"Mr. Ito, si ja. La meg bli med i klubben din."
Tenk på det. Han ville elsket det.
Det er alltid risiko. Man er bundet sammen.
Om partneren er skadet, kan han ikke klatre.
Han henger i enden av tauet.
Du trekkes nedover.
- Kutter du tauet eller ikke? - Sånn uten videre? Jeg vet ikke.
Hvis du ikke handler raskt, faller begge. Du må ta et valg.
Jeg ville ikke kuttet tauet.
Hvis du var i den andre enden, ville jeg ikke nølt.
Jeg ville kuttet tauet.
Det er meningsløst at begge dør.
Hva om du var i enden av tauet? Du vil at partneren skal tenke seg om.
Nei, for det finnes ingen annen løsning.
Hvis jeg faller, ikke tenk. Jeg ville ikke holde det mot noen.
En runde til?
Ja.
Habu?
Jeg ville gratulere deg med Demonveggen.
Hase. Hase Tsuneo.
Ja…
Takizawa-passasjen i fjor sommer?
Ny fartsrekord? Bra jobbet.
Jeg er glad jeg møtte deg. Jeg lurer på…
Det er ikke mange slike vegger, selv i Europa.
Hvordan fikk du det til?
Har du klatret om vinteren?
Jeg ville ikke skynde meg. Jeg satte opp en bivuakk og ventet.
Jeg trengte en fin dag. Solen smelter snøen og rydder ruten.
Den siste passasjen er teknisk.
Du må ikke sakke farten, men du vet alt om fart.
Takk for rådet.
Skal du prøve Demonveggen?
Ja, jeg drar i morgen.
Så bra. Med hvem?
Ingen. Jeg drar alene.
Dette er ukens sportsnyheter.
Ja, og det er ingen overdrivelse. Den nye klatreren, Hase Tsuneo,
har nettopp skalert den beryktede Demonveggen alene om vinteren.
Den første.
Demonveggen alene? Det er utrolig!
Jeg tror ikke han gir seg der. Vi vil høre mer om ham!
Hase Tsuneo, klatreren vi må følge med på. Her er baseballresultatene.
Osaka Buffalos har kvalifisert seg til Pacific League
med to eksepsjonelle angrep fra Sakamura, den nye rekrutten…
HABU JOJI
En uke?
Bare sånn plutselig? Er du gal? Hva skal du gjøre?
Jeg skal klatre.
Klatre? Jeg tror jeg drømmer.
Nei. Jeg trenger arbeidskraften her.
Tilbake på jobb. Tre lastebiler må lastes av.
Jeg slutter.
- Si at jeg er i et møte. - Greit, sir.
Nei, jeg likte ham.
Men han var så… Hva skal jeg si?
Han visste ikke når han skulle gi seg. Han måtte alltid klatre.
- Jeg fikk nesten sparken på grunn av ham. - Var det derfor du sluttet å dra med ham?
Nei. Over tid innså jeg endelig noe.
Klatrepartnerne hans får ikke mye igjen. Spesielt ikke jeg.
Vi var der bare for å hjelpe ham å klatre høyere.
Jeg ville ikke tilbringe hele livet bak ham. Så jeg sluttet.
Etter det var det ikke mange som ville klatre med ham.
Mr. Habu!
Mr. Habu.
Buntaro, hvordan går det?
Hallo, Ryoko.
Beklager. Jeg ville ikke at han skulle plage deg.
Skal du klatre Vindveggen?
Kan jeg klatre med deg? Jeg gjør alt du sier!
Hva sier Inoue om du erstatter ham?
Han kommer snart.
Jeg vet at du ikke har en partner.
La meg bli med.
Du er ikke klar for en slik rute. Den er for teknisk.
Jeg har trent i ukevis. Jeg har blitt bedre.
Takene er så vidt synlige. Fjellveggen er usikker.
Dra hjem. Søsteren din venter på deg.
Da drar jeg alene.
Hei, Buntaro!
Har du klatret i klatrevegg?
Du har tak på høyre side. Høyere!
Sånn!
Fortsett.
Du har blitt bedre.
- Takk, Mr. Habu. - Jeg mener det.
Du klarte deg bra. Det var ikke lett.
Jeg har en god lærer.
Jeg kan klatre hvor som helst med deg. Alpene, til og med Himalaya!
Vi kan bestige Everest sammen!
Ja, vi må komme oss forbi overhenget først.
Vi kan ikke bli igjen her.
Du er litt for ung til bivuakk.
Bra. Du er forbi det verste.
Jeg fant alle unntatt to. Beklager.
Vi har nok.
Det er én skråning til, så blir det lettere.
Vil du ha en pause?
Nei, det går bra. Vi hviler etterpå.
Da begynner vi.
Her.
Gi meg litt slakk!
Buntaro!
Buntaro, hører du meg?
Buntaro, svar meg!
Jeg er her!
Er du skadd?
Beinet mitt!
Kan du nå fjellet?
Unnskyld.
Kan du nå fjellet?
Nei.
Det er for langt!
Kan du klatre oppover med en klemknute?
Ok.
Det går bra. Vi er sikret.
Buntaro! Kan du høre meg?
Ja!
Unnskyld.
- Det er min skyld. - Jeg prøver å trekke deg opp.
Buntaro, tauet sliter mot fjellet.
Det ryker om jeg fortsetter.
Unnskyld! Jeg var ikke flink nok!
Slutt å snakke tull. Du er veldig flink!
Vi finner en løsning. Bare vent.
Når dette er over, drar vi til Alpene.
Begge to.
Ja, vi drar.
Vi drar.
Jeg lover.
Tilgi meg, Buntaro.
Tilgi meg.
Buntaro!
Nei!
Buntaro!
Bli med oss, frue.
KAFÉ
Det var ikke noe navn, bare penger.
- Men jeg visste det var ham. - Dårlig samvittighet.
For hva da? Min brors død?
Jeg ønsket det da.
Det var lettere, men jeg innså at ingen hadde skylden.
Buntaro insisterte på å bli med ham. Man kan ikke stoppe folk som insisterer.
Selv om det er meningsløst og farlig.
Han var fascinert av Habu.
Han ville gjøre alt han gjorde. Han lignet på ham.
Han måtte alltid klatre høyere, for hva da?
Uansett, brevene kom i noen år.
Først fra Japan, så fra Nepal. Men ingenting på tre år.
Fra Nepal? Har du en adresse, noe som kan hjelpe meg å finne ham?
Aldri noen adresse, lapp eller signatur.
Jeg kan ikke hjelpe deg.
Vel…
Forresten.
Hvorfor ser du etter Habu? For en artikkel?
Han kan gi oss viktig informasjon om…
- Om? - Visste du at Everest ble besteget i 1953?
Nei.
Det er en annen fjellklatrer som kan ha…
Glem det.
Jeg håper du finner det du leter etter. Farvel.
Det håper jeg også.
Forresten.
Det kom en lapp med det siste brevet.
Han sa at han ikke kunne fortsette, og at han var lei for det.
På den tiden var en av de største utfordringene innen fjellklatring
å skalere de tre store nordsidene i Alpene alene om vinteren.
Eiger,
Matterhorn
og Grandes Jorasses.
Den berømte vintertrilogien.
Habu dro til Europa for å ta utfordringen. Han var ikke den eneste.
Hase Tsuneo var også der.
Denne gangen hadde Habu et forsprang på rivalen.
Etter å ha nådd to topper, var seieren innen rekkevidde på Walker Spur.
Hei! Er det noen der?
Hei!
Kom og redd meg!
Habu?
Mr. Habu?
Ta meg med deg.
Nei, du er ikke her.
Vær så snill.
- Unnskyld. - Vær så snill.
Unnskyld.
- Skal vi til Alpene? - Nei!
Nei! Gå vekk!
Kom igjen, Habu!
Hei! Habu!
Da redningen kom, hadde Habu tilbrakt tre dager og fem timer på fjellet.
Kulden hadde drept alle, men ikke ham.
Hases team fant ham.
JAPANSK FJELLKLATRER REDDES PÅ WALKER SPUR
Rivalen reddet livet hans. Ironisk, ikke sant?
Habu tapte dette løpet. Det var et mirakel at han overlevde.
HASE TSUNEO VINNER ALT
FJELLEKSPEDISJONSSENTER
Nå til fjellklatringens verden.
NYHETER
Tragedien rammet Everest i går.
Den japanske fjellklatrestjernen, Hase Tsuneo, døde i et snøskred
mens han prøvde å skalere den beryktede sørvestsiden alene.
Etter timevis med leting
fant redningsteamet endelig fjellklatrerens livløse kropp,
i en høyde på mer enn 6 000 meter, i vestdalen,
hvis kallenavn, "Stillhetens dal", har en tragisk gjenklang i dag.
Ingenting endret seg for ham. Konkurransen var ikke over.
Derfor dro han for å fullføre sørvestsiden.
- Seriøst? Ingen kan gjøre det om vinteren. - Bare han.
Kanskje, men det gjorde han ikke. Og du har ikke funnet kameraet.
Han er ikke typen som gir opp.
Han er for gammel nå. Ingen ville sponset ham.
Jeg ringte Katmandu turistkontor. De utsteder klatretillatelser.
- Habu søkte for tre år siden. - Sørvestsiden?
Jeg vet ikke, men søknaden ble avslått.
De forbyr ham å gjøre noe farlig.
- Hva driver du med? - Hva?
Ingen har sett deg på en måned. Du sitter inne med aviser og ringer rundt.
Du vet alt om ham, men du finner ham aldri.
- Han må være et sted. - Du har ingen spor.
Gjør meg en tjeneste, glem Habu og kameraet.
Hold deg til det du kan, ta fine bilder. Det er det folk vil ha.
Hallo?
Hei, det er meg.
Ja. Jeg kan være der i morgen.
Var Everest-historien bra? Vil du ha resten?
Du fortalte den godt.
Nei, jeg fant Habus siste brev. Det med lappen.
Jeg beholdt det. Og…
- Har du en adresse? - Nei, men jeg la merke til noe.
Se.
De andre brevene kom fra Katmandu, men ikke dette.
Jeg tenkte det var interessant.
Namche Bazaar.
Vet du hvor det er?
- Det er den siste landsbyen før Everest. - Han kan være der tre år senere.
Det er bare én vei og en ukes gåtur over Khumbudalen til Everest.
Sherpaområde.
Habu var borte. Ingen visste hvor han var.
Men om han fortsatt var i området, ville jeg finne ham.
Er det noen der?
Hallo, er det noen der?
Hva gjør du?
Hallo, jeg er journalist for et japansk magasin.
Jeg heter Fukamachi.
- Gå vekk, Fukamachi. - Jeg blir ikke lenge.
- Jeg vil stille noen spørsmål… - Jeg har ingenting.
Jeg så deg i Katmandu med den fyren.
Kameraet er et Vest Pocket. Fant du det på Everest?
- Fordi det betyr at… - La meg være.
Du planlegger å klatre opp sørvestsiden i vinter.
Jeg vil bare dekke ekspedisjonen. La meg følge deg.
Du kommer ikke til å se meg. Jeg tar bare bilder.
Hvis du går alene og lykkes, får ingen vite det.
Er det det du vil? Du trenger bevis.
Du trenger meg.
Jeg trenger ingen. Stikk.
Kan jeg klatre med deg? Jeg gjør alt du sier!
Du er for sen. Jeg sluttet for lenge siden.
Nei, vent. Ikke gjør det.
Det er slutt.
- Men… - Stikk!
Ok.
Jeg vet at du fortsatt klatrer. Du kan ikke hindre meg fra å bli med.
Jeg venter på deg ved base camp i vinter.
Fjellklatring handlet lenge om å klatre høyest.
Når toppen er nådd, tror du konkurransen er over.
Det stemmer ikke.
Fjellklatrere finner nye utfordringer.
De vil finne den vanskeligste ruten, klatre raskere, alene, uten oksygen.
Det tar aldri slutt.
Everest ble besteget fra nepalsk side i 53, uten oksygen i 78,
to år senere, alene over Norton Couloir.
Vinteren 85 taklet Hase den farlige sørvestsiden.
Han kom aldri tilbake.
Sørvestsiden om vinteren forblir ubeseiret.
Habu skulle takle den alene uten oksygen.
Det ville jeg ikke gå glipp av.
- Hvordan er værmeldingen? - Vi må vente.
Med vinden samles skyene på toppene. Det snør igjen snart.
Vi kan ikke dra på tre dager. Kanskje fire.
Pluss en dag før det legger seg. Vi venter.
Hvor lang tid tror du at det tar? En uke?
- Tre netter og fire dager. - Er det mulig?
Det er den eneste muligheten.
Kjenner du reglene for en soloklatring? Ingen kommunikasjon, ingen inngrep.
Du tar bildene dine. Hvis jeg får problemer, bli der du er.
Jeg hjelper ikke om du får problemer.
Ja.
Ok, god natt.
Ikke vær for rask til å dømme ham.
Han har vært her i snart åtte år.
Han har forberedt seg i åtte år. Denne oppstigningen betyr alt.
Ingen kan stoppe ham.
Jeg har ikke tenkt å…
Jeg vet det.
Det er bra du er her.
Han vil aldri innrømme det, men han trenger bildene dine.
Men du er ikke som ham. Dine grenser er ikke hans grenser.
Ikke følg ham for enhver pris. Kom ned igjen om du ikke kan fortsette.
Fra 7 500 meter vil du få hodepine på grunn av oksygenmangel,
og det er vanskelig å fortsette.
Det er normalt.
Over 8 000 meter er du i dødssonen.
Kroppen er ikke skapt til å overleve i den høyden.
Dere må gå raskt for å overleve. Forstår du?
Jeg forstår.
Er du klar?
Hva med deg?
Jeg tror det.
Det du gjør er risikabelt.
Det er poenget.
Hvorfor gjør du det? Hase er død, konkurransen er over.
Hvorfor insisterer du på å følge etter?
For noen bilder i et blad? For prisen av en artikkel? Hvorfor?
Det ligger mer bak.
Når du får smaken på det, er det alt som betyr noe.
Sånn er det bare.
Fant du det her?
Var kameraet på Everest? Er det virkelig kameraet…
Slutt å spørre. Det er ingen sitt kamera.
Gjør klar sekken. Vi drar i morgen.
Kom igjen.
Habu.
Å nei.
Kom igjen.
Hvordan går det? Sovet godt?
Ja, det var en rolig natt.
Det blåste sterkt her.
- Er du i rute? - Jeg drar klokka 6 som planlagt.
Hvis været holder, bør jeg passere Warship Rock og nå Det grå tårnet i kveld.
Si fra om noe forandrer seg. Lykke til!
Habu, hører du meg?
Jeg hører deg. Hva er det?
Været snur.
En storm ved sørpasset med vindkast på 200 km.
- Den er på vei mot deg. - Mottatt.
Faen!
Kom igjen!
Kom deg opp!
Fukamachi!
Fukamachi! Våkne!
Hvordan går det? Kan du klatre?
- La meg være. - Ikke krangle. Ta av deg sekken.
- Nei! - Gi meg øksen din. Den er i veien.
Ta av broddene og la meg ta over!
Stopp, du klarer det ikke! Vi sitter fast her!
Hold deg fast. Det ordner seg.
Drikk.
Beklager, det var min feil.
Du må drikke noe.
Hvorfor kom du for å redde meg? Vi sa ingen inngrep.
Du er ikke reddet. Du må fortsatt komme deg ned.
Det blir vanskelig i stormen.
Så det er over?
Vi mistet for mye tid. Vinduet er for kort.
Det gule båndet er den eneste veien.
Det er for utsatt på denne tiden av året. Fjellveggen er skjør.
Du har ikke nok tau. Det er…
Umulig.
Vi stopper her.
Trekk inn beina.
Jeg fant det der oppe, i nærheten av åsen.
Kameraet.
Jeg prøvde sørvestsiden flere ganger, men mislyktes.
I fjor var det dårlige forhold. Jeg gikk meg vill ved Det grå tårnet.
Toppen var så nær, men jeg fant ingen vei.
Jeg var utslitt. Jeg lette etter et sted å søke ly.
Og der lå han.
Tror du at…
At han nådde toppen? Du blir skuffet.
Han ble sist sett på rundt 8 700 meter.
Jeg fant ham litt høyere oppe. Umulig å si om han gikk opp eller ned.
Vi kan finne det ut fra filmen.
Spiller det noen rolle?
Takk.
Skal vi gå?
Vær forsiktig.
Stormen kan komme tilbake sterkere. Og jeg vil ikke være der.
Vent, du skal ikke…
Du må nå dalen innen klokken 12.
Går det bra?
Det går bra. Er Habu tilbake?
- Ikke ennå. - Klarte han det?
Jeg vet ikke. Den siste radiokontakten var i går.
Han skulle til toppen. Vi har ikke hørt noe siden.
Noe er galt.
Kanskje han sitter værfast. Vi må vente.
Én dag til.
Bare én.
Det er meningsløst. Det er over.
Kom igjen.
Han ba meg gi deg dette.
Hvis du leser dette, kom jeg ikke tilbake.
Behold kameraet.
Det kan fortelle deg om Mallory så du kan fullføre arbeidet.
Men hvis du lurer på hvorfor han gjorde det,
hvorfor jeg gjør dette,
finner du ikke svaret der.
Men du må ha en viss idé.
Det som førte deg hit, er det samme som driver meg til å klatre.
Jeg vet ikke hva det er.
Jeg sluttet å lure da jeg innså at jeg ikke kan leve uten det.
Noen leter etter mening i livet. Ikke jeg.
Klatring er det eneste som får meg til å føle at jeg lever.
Så jeg fortsatte til siste slutt.
Jeg angrer ikke.
Habu hadde rett.
Jeg hadde svaret på Mallory-mysteriet, men det var ikke nok.
Hvorfor klatre høyere?
Bli den første?
Hvorfor risikere å dø for noe så meningsløst?
Jeg vet det nå.
Det trenger ikke være en grunn.
For noen er ikke fjellene et mål, men en vei.
Toppen er ett steg unna.
Når vi kommer dit, er det bare å fortsette.
Tekst: Trine Friis